Till min mor, min dotter, min hustru,
Napoleon Bonaparte, som precis har krönts till kejsare,
strävar efter att säkra revolutionens framgångar och befästa republiken.
Men genom att avskaffa privilegier och avrätta kungen
har Frankrike fått många fiender.
Europa fruktar republikens ideal och den franska kejsarens ambitioner.
Som ofta är fallet, leder osäkerhet och missnöje till exceptionella öden.
Medan kejsaren trotsar Europa på slagfälten
blir en man till en levande legendar.
Vem vill ha den?
Du fick i alla fall ett varmt välkomnande!
Titta. Hjälp till sängen.
Är det här Vidocq?
Välkommen ombord.
Kom igen, upp med er.
Tobak?
Jag kallas Lillen.
Vidocq.
Den stora utbrytarkungen. Endast de blinda känner inte igen dig.
- Du sågade av den! Med vad? - Jag har inte gjort något!
Om du försöker något kastar de dig över relingen.
Fortsätt. Jag lyssnar.
Ta ut honom!
- Vem gör vad här? - Maillard är ansvarig.
Han. Gröna mössan.
Han är farlig, som du, och samarbetar med vakterna.
Han förhindrar rymningar och har fria tyglar.
Akta dig för honom. Han vill inte ha dig här.
Kom igen, Törnblomman!
Avrätta honom, Ålen!
Döda honom, Ålen!
På Törnblomman.
På Ålen.
Kom igen, Törnblomman! Hugg honom!
Slå honom!
Hugg honom!
På Ålen.
Kom igen, Ålen!
Nå?
- Hugg honom! - Döda Törnblomman!
- Hugg honom! - Tiden är inne.
En man blir känd om han dödar Vidocq.
Jag är Nathanael de Wenger. Ni är skyldig mig ett liv.
Det var den första. Han kommer skicka fler.
Någon måste skydda din rygg.
Mina kedjor är förberedda.
Om ni tänker rymma... följer jag med.
Jag reser ensam.
Hugg honom!
Döda honom!
Undan!
Kasta dem över relingen!
Flera år senare...
Hör här, frun. Det viktigaste är känslan.
Ni måste röra det, smeka det.
Låt mig visa er bomullstyget som jag precis fick in. Känn på det.
Slut dina vackra ögon. Så mjukt.
- Tre färger. Titta. - Mycket fint.
- Fem meter? - Absolut. Vilken färg?
- Röd. - Utmärkt.
Fem meter av rött. Ett bra och elegant val.
Bravo, frun.
Annette.
Vart var du? Har du något? Berätta.
- Jag letade efter... - Bespara mig ursäkterna. Tala.
Snälla ni. Ni skrämde bort mina kunder.
- Ni är inte härifrån. - Som handelsman reser jag mycket.
Namn och papper.-Rör inte en fena.
Duval. Jules Duval.
- Är Masin er vävare? - Rochefort i Valenciennes.
- Tjuv! Min klocka! - Min blev också stulen!
- Ge tillbaka dem! - Anklaga inte mig!
Jag är en hederlig man! Alla här känner mig.
- Är det inte från England? - Ursäkta?
Är det här engelska tyger?
- Vem tror ni att jag är? - Det vet jag inte än.
Ge mig några namn annars låser jag in dig igen.
Förstår du?
Svin!
- Valenciennes? - Vad?
Eller Cambrai? Du kommer norrifrån.
- Är det så uppenbart? - Jag ser det.
Min mor var från Calais. Som spets.
Man måste veta om man...
Har du tappat något?
- Kanske denna? - Ge tillbaka den.
Ge tillbaka den.
Här. Den är falsk. Jag behåller den andra.
- Är det så dyrt med mat och husrum? - Det må jag säga.
Lärandet har sitt pris.
- Jag behöver den klockan. - Lugna ner dig.
Jag behöver husrum för några dagar. Vet du var jag kan hyra något?
Kanske.
I mitt hus.
Jag kan fråga ägaren. Om du lämnar tillbaka klockan.
Vilken klocka?
Sluta.
Varsågod.
Du är söt.
Ta en scarf.
En scarf?
Tar ni det?
Det finns en brunn längre ner på gatan.
- Men byt hinken först. - Visst.
Ska vi värma upp?
Efter er. In med dig.
Jag var där. Med Davout, Soult, Murat, Ney.
De var alla där. Kejsaren vägrade retirera.
På kyrkogården, inför alla där. kallade han imperialgardet ut i strid!
Och vi höll våra positioner!
Sen började marken skaka.
Det var Murat med 12 000 kavallerister.
De högg ner preussarna, polackerna och ryssarna!
Slaget vid Eylau. Vilket mod! Vilken kraft!
Mina bröders blod. Länge leve kejsaren!
- Gullet, jag är törstig! - Det är till soldaterna, inte till dig.
Soldater dricker inte. De dör.
Smakar ölen?
Hej, snygging. Kom och värm dig.
- Du hade två klockor! - Du gör mig illa!
- Vem tog klockan? - Jag vet inte vad han heter!
- Sluta ljug! - Varför skulle jag ljuga?
Det är allt du gör! Håll käft och ge hit den!
Jag har bara en! Vad ska jag säga?
Vem tog den? Vem? Berätta!
- Jag var där. Två män blev bestulna. - Jag sa att någon tog den!
- Vem? - Vad händer här?
Vad vill du?
Letar ni efter den här?
Hon gömde bytet bland mina tyger. Jag är tyghandlare... och jag tog den.
Men jag kan återlämna den.
Och jag är hertiginna.
Minns du mig? 1798. Bicetrefängelset. Perrin.
- Samma kedjegäng. - Du misstar dig.
Behåll dinkan. Du kan till och med ta henne.
- Men vi ska gå samman. - Vad är ditt problem?
Det är Vidocq!-Så du är inte död.
Nej, jag säljer tyger.
Vi ska råna rikt folk i kväll och behöver en tredje man. Är du med?
Självklart. Det vore ju synd om någon fick veta att tygförsäljaren är Vidocq.
Sant. Du kan inte neka en medfånge.
Jag sa att jag är tygförsäljare.
Ni misstar er. Ta klockan och lämna oss.
Sluta! Sluta, sa jag!
Du kommer döda honom. Släpp honom.
Snälla.
Försvinn. Ut.
Ska du resa iväg?
Jag bryr mig inte vem du är.
Kanske inte, men andra gör det.
Då följer jag med.
Varför inte?
Du är inte skyldig mig något.
Jag vet.
Camille Desmoulins, Mirabeau, Lafayette, Olympe de Gouges...
- Skämtar ni? - Det är min plikt att veta allt.
En hysterisk kurtisan.
Hon vände "mäns rättigheter" till "kvinnors rättigheter".
Vilket äventyr. När de arresterade kungen
marscherade hon tre kilometer
innan hon gav upp då hennes fötter smärtade.
Ni behöver fler kvinnliga författare här.
Fru Roland, de Stael, de Méricourt.
Théroigne och hennes amasoner, det vore ett initiativ.
Vilken kvinna. Hon blev inlagd på ett mentalsjukhus.
Men jag avbröt er.
Jag undrade bara om...
Jag menar, gällande...
...min hederslegion.
Om ni hade tid över till...
Män och deras medaljer.
Jag ska nämna det till Joseph.
- Kejsarens bror? - Herr Fouché.
Självklart.
- Er överman. - Naturligtvis.
Och nu, min vän, snälla sätt er och berätta vad som sker i Paris.
Vad vill ni veta?
Vad tror ni att kvinnorna diskuterar? Kejsarens krigståg?
Brott, min kära Henry.
Inget roar kvinnor mer än brott.
Jag är idel öra.
Så...
Vad är det?
Ursäkta, men inspektör Dubillard är här.
- Här? - Han är inte ensam.
Vänligen ursäkta mig.
- Vad gäller det? - Herrn...
Jag tänkte att ni ville vara den första som fick veta.
- Det här är inget för kvinnors ögon. - Jag överlever.
Varför stör ni mig på en söndag, Dubillard? Kunde det inte vänta?
- Vem är han? - Vidocq, herrn.
- Vidocq? - Den kände Vidocq!
Domstolen kommer att älska detta.
Det hjälper er att få er utmärkelse.
- Mina herrar... - Jag följer er ut.
Följ med mig.
- Jag är oskyldig! - Ingen är oskyldig.
Jag trodde aldrig på er bortgång.
- Jag antog att ni var... i Amerika. - Jag har inte gjort något.
Faktum är att en man som hette... Flandrin
hittades mördad på St. Honoré.
- De hävdar att du gjorde det. - Vilka är "de"?
Ingen aning. Brevet är inte undertecknat.
I vilket fall som helst är denna Flandrin definitivt död.
Så den här gången...
...blir det giljotinen.
- Och om jag vet vem som är skyldig? - Han är en medbrottsling.
De mördade honom och försöker sätta dit mig.
Ni har mitt ord. Befria mig, så ger jag dem till er.
Befria Vidocq?
Vad mer?
För bort honom.
Släpp mig, sa jag!
Ohyra!
Stopp! Släpp honom!
- François. - Vad vill ni?
Att ni skonar honom. Jag behöver honom vid liv.
Vad har han gjort?
- Han förolämpade min familjs namn. - Det är inte sant.
Vi spelade tärning.
Han berättade att republiken konfiskerade hans tillgångar och mark.
Med tanke på hans namn, skrattade jag. Han heter...
Hertig Loic de Neufchateau.
Kapten av femte husarregementet.
De tog din mark och du bär deras uniform?
Monarki, republik, kejsardöme. Jag tjänar Frankrike.
Så skona honom. Jag är er skyldig ett liv. Ni har mitt ord.
En dömd mans ord?
François Vidocqs ord.
- De säger att du var vid Valmy. - Jemmapes med.
Anmärkningsvärda slag. För bönder.
För republikens soldater.
Kom hit en kväll och bjud på en runda.
Ni står mig i skuld nu.
Lita inte på dina ögon. Jag klarar mig bättre än så här.
Vi kan slå oss samman.
- Avslutade du ditt straff? - Alla fem år.
Sen försökte de värva mig till armén.
Jag var tvungen att skjuta bort två tår för att komma undan.
Jag kan inte längre dansa, men det är bättre än att leka soldat.
Efter vad du gjorde för mig, gör jag allt du ber om.
Farge och Perrin. Två hallickar.
Glöm det.
De tjallade till polisen. Så?
- Minns du Maillard? - Den fula fan?
Han blev benådad.
De arbetar åt honom. Du bör undvika dem.
Allting går via honom.
Han såg till att de tjallade. Be om vad som helst utom detta.
Farge och Perrin.
Häng upp dockan!
Om du bryter mot våra lagar, blir det min kniv istället för nageln.
Han är en av oss.
Farge och Perrin blev bortförda!
- Förklara dig. - Jag var med dem.
Och du går fortfarande fri?
- Han lämnade ett budskap till mig. - Vem?
Vidocq.
Tala.
Han säger att han ska skicka er tillbaka till fängelset.
Och du lät honom tala?
Farge och Perrin. Flandrins mördare.
Med undertecknade erkännanden.
Att inte vara skyldig...
...betyder inte oskyldig.
Jag måste erkänna att det inte är mycket.
Mindre bråk. Mycket, till och med.
Däremot skadar er flykter trovärdigheten.
Jag är från Arras. Jag tycker om naturen.
Med det sagt hamnade ni inte fängelse av slumpen.
Det fanns anklagelser, eller hur? Så vad var orsaken, anledningen?
Orsak? Anledning?
En duell med en svartsjuk make. Det är allt jag är skyldig till.
Capdeville. Beaumont. Florentin.
Sällskap som jag klarar mig utan.
Dessa hyllor innehåller filer om Frankrikes mest eftersökta män.
- Och vad är den tomma hyllan till för? - Den är till för...
...farliga män som sitter fängslade.
- Vad? - En fin metafor för polisens effektivitet.
Gör er inte lustig över mina arkiv!
De är unika.
Ni behöver mig.
Låt mig ta hand om det. Jag fyller er hylla.
Det finns många Farges och Perrins.
Jag behöver inte rekrytera fängelsekunder.
Nicolin, även känd som bagaren.
Han kväver sina offer med mjöl
eftersom han inte klarar att höra skriken.
Han började sin karriär i Ghent, som tiggare.
Efter att han spelat krympling, blev han en flygande ryttare.
- Flygande ryttare...? - Flygande ryttare. Lägenhetstjuv.
Han var föraktad av andra brottslingar som inte behövde döda sina offer.
Henri Pinson, "Törnblomman". Fick smeknamnet under kriget i Egypten.
En vildhjärna. Skoningslös galning.
Han ska ha halshuggit en präst bara för att se själen lämna kroppen.
Efter att ha träffat honom, är det förmodligen sant.
Förmodad vara Maillards följeslagare.
Ytterligare en av era vänner.
Jag reducerade inte hans straff. Han blev benådad.
Ni fängslar brödtjuvar och släpper kända mördare?
Någon kontaktade ministern. Jag blev aldrig tillfrågad.
Côme Maillard. Slavdrivare och skarprättare i San Domingo.
Han skor sig på döden. 44 fångar blev levande flådda på hans order.
Tror sig vara underjordens motsvarighet till Napoleon.
Ni släppte in en räv in i hönsburen och kommer att få ångra det.
Ni går för långt, Vidocq.
Kan ni verkligen alla dessa mäns register?
Jag känner inte enbart till deras brott, utan deras ansikten.
Jag håller inte fast vid ovilja, men jag glömmer aldrig.
Som ni vill. Fortsätt.
Millet. Bruten näsa, tjock nacke. Bedragare. Fyra år, Toulon.
Dupain. Saknar vänstra öronsnibben, den blev uppäten av en råtta.
Han har en tatuering av en kvinna på vänstra axeln.
Med all respekt, ni har ett fint bibliotek, men saknar kunskap.
Vad ska jag göra? Sätta konstaplar i fängelse så de kan lära sig slangen?
Hur är det med denna man?
Nathanael de Wenger. Aldrig hört talas om honom.
Jo, det har ni. Ni rymde tillsammans.
Mannen från Alsace? Han uppgav aldrig sitt namn.
Nu är hans namn känt. Tydligen vill han avsätta Maillard.
Han reste till London och arbetade som lejd mördare.
Nu är han tillbaka och jag har tillräckligt med problem som det är.
Det är min poäng.
För att bekämpa dem måste man kunna deras vanor och värld.
Jag glömde att ni var en av dem. Det är sant.
Nej, det är jag inte.
- Det är bara ord. - Nej, ni talar om mitt liv.
- Jag är inte en av dem. - Jag förstår.
Nå? Ni behöver resultat, jag kan ge er dem.
- Men till vilket pris? - Benådning.
Verkligen? Är det allt?
Jag gav er männen. Maillard vill se mig död nu.
Vi står mot varandra.
Jag köper min frihet.
Ni har ingen rätt att begära någonting alls!
Men ändå, säg mig... Ja eller nej?
- Hur mycket? - Hur mycket vad?
Får jag? Arbete innebär lön.
Jag erbjuder chansen att rentvå ditt namn och alla dina luncher.
Med aptit som din, så är det en bra affär.
Jag måste erkänna att jag är efterlyst efter några misstag.
Mina män blir benådade. Du kan börja om på nytt.
Ja eller nej?
Vänta.
Har ni funderat på saken?
Napoleon hjälper gamla monarkister som aldrig tog upp vapen mot riket.
- Jag hjälper er om jag får min mark. - Jag kan försöka, men lovar inget.
- Samarbeta inte med den mördaren! - Knip igen.
Min son, Charles. Han hjälper att rentvå vårt namn.
Som ni vill.
Lyssna noga. Hittills är Maillard bara ute efter mitt huvud.
Om ni hjälper mig, kommer han att vilja se er döda med.
Jag tyckte aldrig om mitt huvud ändå.
Ohyran här kan säkerligen döda annan ohyra.
Men varför har vi en gatflicka vid bordet?
Man hör mycket på gatorna.
Och gatorna är mina.
Vi svarar till Henry och bara till honom.
Vi blir bedömda av våra resultat. Priset för benådning.
Nå?
- Gullet! - Vad är det, sötnos?
Två flaskor rött! Han betalar!
Länge leve kejsaren!
Mördare!
Otur.
Fröken...
En tjuv är en tjuv.
Och resultat är resultat, Dubillard.
Polismästaren...
Det ryktas att Vidocq är djupt inblandad i gängbrottsligheten.
Bevis. Jag behöver bevis, inte rykten.
- Någon såg Lillen... - Någon såg, någon såg.
Jag ber om bevis och får "någon såg". Ni är för löjlig.
Ni är för ömklig. Vet ni vad ni är?
Eunucken i ett harem.
Eftersom ni är maktlös tror ni att andra är inkompetenta.
Ni förstår ingenting. Denna man hoppas att bli benådad.
Han är här, i min hand. Jag kontrollerar honom.
Han är min.
Jag förstår att det är lättare att sprida rykten
än att erkänna Vidocqs effektivitet.
Även om ni gjorde fem, sex, åtta gånger bättre ifrån er,
skulle ni inte jämföras med honom.
Varken ni eller någon annan som arbetar här.
- Herrn, med all respekt... - Inte nu.
Jag har ett möte.
Herr Fouché har sagt att jag kanske ska tilldelas hederslegionen.
Inte tack vare er.
Det fanns inget att stjäla däruppe!
Var är bytet?
Kom igen! Sjung ut!
Ta på dig dessa.
Till mig?
Jag nämner er situation till kejsarinnan.
Hon borde kunna ge er den förmånen.
Om ni ursäktar mig, har jag ett spel att avsluta.
Med er tillåtelse, baronessan.
Jag vann igen.
Vem är nästa herre på tur?
Var är baronessan?
Ur vägen, mamluk.
Mehmet?
Kära vän...
Jag har sagt åt dig att aldrig komma hit!
Vakta tungan!
Har du glömt var du kommer ifrån? Jag har inte det.
Vem ledde din make till livet efter detta?
Vem höll kudden över hans ansikte? Vem hjälpte dig att ärva allt?
- Allt är tack vare mig! Detta är mitt hem! - Tyst.
Först när du gör dig av med Vidocq!
Gör vad som krävs, men det här kan inte fortsätta.
Han fångade 20 av mina män, tre kompanjoner.
Mansart, Bransier och Dupain ruttnar i fängelset!
Snart har jag ont om folk!
Vi har inte haft någon framgång på månader och du spelar kort!
Sug av alla som krävs. Få bort honom från polisen.
Rör mig aldrig.
Jag betalar.
Betalar? Tror du att det är makt?
Arme stackare. Du vet ingenting om makt.
Ett ord från mig och ditt liv avslutas.
Hjälp mig.
Tala med Fouché.
Säg till honom att Vidocq hör hemma i en cell.
Du betedde dig illa.
Nu får du klara dig ensam.
Rör dig inte!
Öppna vagnen.
Kom ut!
Vad tänker du göra när allt det här är över?
Vi får se.
Jag skulle vilja se landsbygden.
Jag har aldrig varit utanför Paris.
Jag föddes tre gator härifrån och lämnade aldrig kvarteret.
Jag vill att mina barn ska få se gräs, träd, fåglar.
Kor. Hönor.
- Ankor. Svin. - Retas du?
- Forell. - Retas du?
Sluta! Sluta!
- Släpp mig! - Vetefält!
Jag ska skära ut din tunga och klyva dig på mitten.
Farväl, Törnblomman.
Nathanael de Wenger. En gammal vän till er älskade.
- Tack. - François skrämmer dem.
De vågar inte konfrontera honom utan förhandlingsmedel.
Hälsa att jag vill träffa honom i morgon.
I morgon klockan 13. Vid fontänen i Singes.
Jag har något att visa honom som han lär tycka är intressant.
God dag, François.
Det gläder mig att du kom.
Tack.
För Annette.
Glad att jag kunde hjälpa.
Hur mår du, François?
Vad vill du?
Jag har saknat dig.
Varför är jag här?
Du har kanske inte hört, men mitt namn har blivit känt.
Kanske inte lika känt som ditt, men jag jobbar på det.
Många kommer glädjas den dagen när jag blir halshuggen.
Men tyvärr brukar männen i min familj hängas.
Min bror, min far.
Fem farbröder. 17 kusiner.
Släkten De Wengers offer till revolutionen.
För att inte tala om kvinnorna.
Jag döptes i blodet av min släkt.
Jag är född ur skräcken, François.
Jag hör hemma under giljotinen. Och du?
Jag ställde en fråga. Varför är jag här?
Vi ska njuta av spektaklet. Jag har alltid älskat marknader.
Det påminner mig om min ungdom i Strasbourg. Julmarknaderna.
Jag har en gåva till dig.
Våra vanor kan leda till döden.
Du har redan arresterat de flesta av hans män.
Jag avslutade bara jobbet och jag ska anställa hans män.
Vad vill du?
Titta.
Dem.
De andra med. Pöbeln.
De är våra... varenda en.
Jag har rest mycket sedan vår undervattensflykt.
Österrike, England, Preussen. Jag bodde till och med i Schweiz.
Men ingenting slår Paris.
Kliv undan. Det finns inget att se här.
Inget att se. Återvänd till era stånd.
Vi måste organisera oss. Du samarbetar med polisen.
Mycket klyftigt.
Vi möttes i skogen.
Det får aldrig ske igen.
Håller du med mig?
Lås in amatörerna.
Men jag ska kröna oss till kejsare av Paris.
Det kan bara finnas en kejsare.
Inte om vi slår oss samman.
Jag reser ensam. Jag har redan sagt det till dig.
Jag trodde att vi var vänner.
Tack.
Jag kunde vänja mig vid att bo här.
- Till oss. - Länge leve kejsaren!
Maillard och Törnblomman? Ni tog i med hårdhandskarna.
Jag hade föredragit att de arresterats, men kan inte klaga.
Herr Henry, får jag presentera Annette.
Det gläder mig mycket att ni accepterade inbjudan.
Ni spelade en stor roll i dagens händelse.
- Vi hade ett avtal. - Jag vet...
Men rikets byråkrati är... bristfällig. Vad mer kan jag säga?
Man får inte stressa dem. Se på mig.
Jag har blivit lovad den här utmärkelsen under många år.
I dag ska jag tilldelas den. Så fungerar det.
Jag är levande bevis på att tålamod betalar sig.
Vilka hemligheter viskar ni om? Statshemligheter?
Får jag presentera baronessan av Giverny, en vän till mig.
Ni ser betydligt bättre ut än senaste gången vi träffades.
- Eller glömde ni? - Nej... Jag glömmer sällan saker.
Jag har hört mycket om er.
Inte mycket gott, men det viktigaste är att de talar om er.
Överlevnad är det viktigaste. De levande får det sista ordet.
Kan vi tillskriva "filosof" till era många attribut?
Ja... Jag tillskrivs många saker.
Tillåt mig låna dagens hjälte för att få litet saftigt skvaller till damerna.
Jag ser baronessor som hon sälja sig på gatorna varenda dag.
Du tror väl inte på hennes charad?
- Ingen är personen de hävdar vara. - Jo. Du.
Du förtjänar hederslegionen.
Att bli benådad räcker gott åt mig.
På tal om det... Jag är strax tillbaka.
Stanna här. Du är vackrast av alla på slottet.
Jag hörde att ni deltog i slaget vid Austerlitz. Är det sant?
Det var som tusan. Och jag som trodde att ni var drägg.
Jag är stolt över att kunna kalla er för kollega.
"Ett rött band, likt blod offrat..."
Herrn? Jag måste få tala med er, om ni inte har något emot det.
- Ni måste vara Vidocq? - Till er tjänst.
Jag föreställde er längre.
Jag hör att ni har ett skarpt öga.
Är inte den mänskliga komedin mer spännande personligen?
"Den mänskliga komedin", vilket underbart uttryck.
Ni borde ge det till en av våra dramatiker.
Hans Excellens måste veta att jag blev lovad benådning.
Den stod där.
Giljotinen. Den stod där.
Har ni någonsin deltagit i en offentlig avrättning?
Alla borde uppleva det en gång i livet.
Den skrikande folkmassan. Svordomarna.
Förolämpningarna. Kravet på huvuden.
Huvuden och skor. Deras besatthet av Marie-Antoinette.
Alla ville ha hennes skor.
De avrättar en drottning, medan de tänker på fötterna.
Det vore ett allvarligt misstag att förväxla "folk" med "folkmassa".
Folket är suveränt. Revolutionens största arv.
Men folkmassan är en vild best som måste matas, manipuleras och tämjas.
Jag såg dussintals huvuden rulla, från den här terrassen.
Rojalister, Orleanister, Jakobiner, Girondiner.
Samma skrikande folkmassa.
Ingen skrek för benådning. De var ute efter blod.
Kejsardömet ledde oss genom kaoset och städade upp samhället.
Vi måste befästa det.
Ni tror det...
Ludvig XVI och Robespierre dödades inte för vilka de var,
utan för vad de symboliserade.
Jag fruktar att kejsaren kommer att bli en symbol.
- Så är ryktena sanna? - Rykten är sällan helt falska.
Kejsardömet skulle sakna er om ni lämnade det.
Kejsardömet tillhör kejsaren. Han är en man och begår misstag.
Frankrike är viktigare. Hon överlever kejsardömet och det ska även jag.
Napoleons styrka är förmågan att få grupperna att samarbeta.
Bonapartister, monarkister, republikaner.
Utan honom skulle vi fortfarande vara mitt i ett inbördeskrig.
Det är även vad jag uppskattar med er.
Ni har en man från Vendée som vill återta sin mark,
en gammal republikansk fyllerist, en bonapartistisk hora,
och en före detta straffånge besatt av att återfå en plats i samhället.
Jag uppskattar verkligen din uppfattning av Frankrike, Vidocq.
Ni borde gå in i politiken.
Jag blev lovad benådning.
Den enda frågan är: Skulle ni verkligen vara användbar?
Napoleon, vad gjorde du med mina tår...
Länge leve kejsaren!
Minns du inte?
Far, jag var två år när marken togs ifrån oss.
500 tunnland av skog, tre sjöar, med utsikt över grässlätten.
Slotten var eleganta, starka, som vårt hem.
Mor berättar ofta det.
Vi var lyckliga där.
Det kommer du också att bli.
Charles.
- Pappa... - Nej!
Det är inte bara en medalj som ni tilldelas i dag, mina herrar.
Det är ett band.
Ett rött band. Rött likt blodet som offrades i rikets försvar.
Ett rött band.
Rött likt glöden som ni har visat i rikets tjänst.
Ett rött band. Rött likt bandet som förenade er med er mor.
Ett rött band som förenar er med Frankrike för evigt.
Mina herrar, var värda bandet.
Var värda hederslegionen.
Snälla, arrestera ingen i kväll.
Jag gjorde allt i min makt för att han skulle få sin medalj. Förstör inte festen.
Tack, herrn.
Vad underligt. Det känns som om jag har känt er hela livet.
Roxane Rastovitch. Med examen från fru Liébauts harem.
Låg med blodtörstiga tjänstemän, arbetade för en man vid namn Verdier,
lurade aristokrater som flydde från Frankrike.
Ni tillbringade tre år i St. Lazarefängelset.
När ni blev fri var Verdier död, så ni knöt band med underjorden.
Ni tog upp kontakten med en älskare från er barndom: Maillard.
Ni lyckades charma en baron, gamle Giverny.
Han hittades död i sängen.
- En bra död. - Om han inte fick hjälp.
Till slut tog ni er till hovet genom en generals säng.
Sedan dess har ni... erbjudit tjänster för gentjänster.
- Har jag glömt något? - Ja.
Att bjuda mig på middag. I morgon?
Ni är kejsaren av Paris nu.
Jag kan... dra i trådarna.
Ordna er benådning, till exempel?
Vad måste jag göra för er?
Vänner först.
Jag är inte den enda som har en livvakt.
Han ville leva...
...tjäna sitt land, vara värdig sitt namn, skörda utmärkelser.
Och du dödade honom!
Du dödade honom.
Du bryr dig bara om att hämnas.
Ett krig som aldrig får sitt slut mot stadens alla avskum.
Du hatar dem, men du är knappast bättre. Du är en av dem.
En best.
Ett djur.
En tjallare.
Öppna för herr Vidocq.
- Herr Vidocq. - Vilka är de?
Kedjegänget till Toulon. De ska resa iväg i morgon.
Tjallare! Tjallare!
Förrädare! Vi ska ta dig!
Öppna.
- Tänker ni gå in dit? De dödar er. - Gör som jag säger.
- Män, jag behöver hjälp! - Tillåt mig.
Vad tjänar klagan till?
Ni borde ha gjort motstånd vid gripandet!
Nu är det försent.
Ni ställdes inför domstolen.
Ingen härinne är oskyldig.
Oanständiga, skamliga fångar!
Finns det någon härinne, en man, som kan hävda att vi arbetade tillsammans?
Eller att jag förrådde honom? Nå?
Inte en enda.
Jag har inte tjallat på någon!
Därför jag höll mig ensam.
Och ni vet det!
Alla som står här, som ville se mig död i fängelset i Toulon eller Brest...
Vad förväntade ni er av mig? Solidaritet?
Att jag skulle låta er anklaga mig? Igen?
Tjallare.
Jag respekterar inte en enda man här.
Jag har varit här förut.
Jag stod där ni står.
Jag vet vad som väntar er.
Allt jag kan säga till er...
...är håll ut.
- Vem är det? - Från polisen.
Herr Henry blev knivhuggen i sängen. Han vill träffa er.
Vänta på mig.
Herrn? Nej, herrn... Ni får inte!
Vad är det med er?
- Annette! - Annette?
God kväll, Annette. Hur mår du?
Jag föreslog att vi skulle arbeta tillsammans.
Han vägrade.
Varför?
Varför vägrade han mig?
Hej, François.
Mehmets botemedel. Ett vallmofröavkok.
När jag fick veta fruktade jag att ni skulle göra något dumt.
Jag sa att jag aldrig skulle förlåta honom om ni råkade illa ut.
Han är förtjust i mig.
Ni får inte röra er. Ni behöver värme.
Mycket värme.
Ni måste överleva, François.
Lev.
Greve de Puymerans!
Jag har väntat i tre timmar. Tillkännagavs jag?
Ja, frun.
Joseph.
- Herr Fouché. - Varför är frun här?
Affärer att avsluta. En hederslegion.
Igen? Snart ger vi dem till vem som helst.
Även vissa konfiskerade tillgångar. Vi nämnde möjligheten...
- ...att få dem återlämnade. - Andra ärenden tar prioritet.
Jag kan nämna några namn som kan vara användbara för oss.
För oss?
- Jag menade... - Tiderna förändras.
Det finns ingen tid för nöjen.
- Ursäkta, herrn. - Visa in de Puymerans.
Adjö, frun.
Vad menar du med "försvunnit"?
Ingen har sett honom på flera veckor. Sedan branden.
- Han finns kanske bland de döda? - Nej. Han sågs lämna byggnaden.
- Jag förstår. Så? - Så han har försvunnit.
En tjallare hittade Nathanael de Wenger. Jag hämtar in honom.
Jag bryr mig inte om Wenger. Hitta Vidocq!
Jag vill ha honom på mitt kontor eller i fängelset, men inte fri!
Ni dröjde. Jag trodde nästan att ni inte fick mitt meddelande.
- Upprepa det. - Det finns en gång bakom dörren.
- Hur många? - 10, 12, inte fler än så.
- Vad gjorde du här? - Hämtade vin.
Vinsäckarna förvaras vid dörren.
Jag svär att jag talar sanning!
- Ville ni binda honom? - Vidocq!
Polismästaren vill träffa er. Nu.
Hur fann ni oss?
Ni är inte stadens enda dugliga konstapel.
- Är det bara ni två? - Erbjuder ni understöd?
- Vem går där? - Vin! Hjälp mig att bära det?
Om inga bjällror ringer får du tre mynt.
Inga bjällror!
Gör mig till vinnare så ger jag dig en flicka.
- Fokusera! - Till Poitou!
- Nästan... - Jag har den!
Bra jobbat, Poitou!
Vi stoppade vagnen. Jag klev in.
Pang! Sköt ungen.
Du skulle ha sett hans blick, blodet på uniformen.
En man mindre i Napoleons armé.
Flera kommer dö.
Är ni träffad?
Kom an!
- Han kommer undan! - Gå. Jag behöver inte er hjälp.
- Vad heter du? - Poitou.
Hur gammal är du?
Gå hem, min pojk.
Jag sa spring! Gå hem! Sätt fart!
Nå? Vill du följa din jävla son?
Du brukade vara någon.
Se på dig.
Vem är du nu?
Se dig själv i spegeln, tjallare.
Du är värre än polisen!
Tjallare!
Visste du att jag beundrade dig? Den stora utbrytarkungen.
Tjallare!
François?
En perfekt plats för en kröning. Kom.
Du och jag... är likadana.
François, när det här brevet når er har jag lämnat Frankrike.
Jag kommer att sakna Paris, men jag har blivit för populär.
Det blir svårare att hålla hemligheter där.
Mitt förflutna hemsöker mig. Om någon kan förstå, så är det ni.
När kommer vi att träffas igen?
Om ni bara hade viljan, skulle vi kunna uträtta stordåd.
Jag saknar er redan.
Vi träffas snart igen, François.
I ett annat land, under en annan regim.
Varmaste hälsningar.
Roxane.
Om vi ändå visste varför vi blev kallade.
Jag vill veta vilken imbecill som har låtit oss vänta i två timmar.
Se på er själv! Titta!
- Vad? - Era skor är smutsiga!
Ni kan inte träffa herr Fouché i sådant skick.
- Er tur. - Äntligen.
Inte ni. Herr Vidocq.
Men...
Han träffar er efter.
Vad?
Gällande er benådning, har jag tänkt igenom saken.
Svaret är nej.
- Vi hade ett avtal. - Vi?
Herr Henry, er polismästare.
Min tidigare polismästare. Jag har inte hunnit upplysa honom.
Faktum är att rollen måste fyllas.
Jag sa det, Vidocq. Jag har stora planer för er.
Ska ni inte lämna riket?
Mina fiender hade underskattat mig.
Och det finns så mycket att åstadkomma.
Ni måste välja, Vidocq.
Tjäna ert land eller stanna i medelmåttighetens skugga.
Tänk igenom saken.
Visa in de andra.
God dag, herr Vidocq.
Undertexter: David Granlund